ТОП просматриваемых книг сайта:
KTLS (Kyiv-Tokyo-Love-Story). Японська історія. Ольга Хоменко
Читать онлайн.Название KTLS (Kyiv-Tokyo-Love-Story). Японська історія
Год выпуска 2010
isbn 978-966-03-5101-1, 978-966-03-5309-1
Автор произведения Ольга Хоменко
Жанр Современная зарубежная литература
Издательство Фолио
Я пішла пустим бульваром Лесі Українки донизу. Мінус двадцять швидко торкнулись моїх пальців в осінніх черевиках, щік, рук. Було дико холодно. Так не було холодно у Кіото, навіть коли ти їхав на велосипеді на великій швидкості. Я так заклякла, що вже не йшла, а майже бігла. Мені пощастило, що тьотя жила за пару будинків від кінця Лесі. Тьотя здивувалася, коли побачила мене у такому стані. І до п`ятої ранку відігрівала мене у гарячій ванні та відпоювала чаєм із малиною. А я, лежачи у ванні, усім тілом собі клялась, що я НІЗАЩО такого не пробачу. Це був той момент, коли інстинкт себелюбства перекривав усілякі філантропічні пориви.
Тьотя тільки похитувала головою і казала: «Ну нічого собі…»
Тієї ночі я заснула на жорсткому диванчику з думкою, що завтра буде починатись нове життя, яке я напишу на білосніжному бульварі Лесі Українки. Виведу велетенський ієрогліф зверху і до самого низу бульвару, і він буде означати: «Новий рік. Ус е нове».
Пам’ятаю, як ми їхали наступного ранку у тролейбусі, я дивилася крізь помальоване у крижинки вікно і думала про те, чому тьотя сказала, що я маю вирішувати усе так, аби особисто мені було краще. Його мама подзвонила, щойно ми сіли за святкового стола. Ця родина, об’єктивно, не давала нам добре відсвяткувати Новий рік. Вона знайшла правильні слова і розказала ними про те, ЯК саме страждає її син. Іще за годину Матвій сидів з нами за столом. Ми помирились. Проте я не забула, що він мене покинув тоді вночі посеред засніженого бульвару. Ця пам’ять заховалась десь у шухлядці на дні мого серця. Як і тьотині слова щодо «думати про себе».
17. Мала Маринка
У свої вісімдесят п’ять вона виглядає максимум на шістдесят, і ще не було дня, аби вона вийшла з дому, не нафарбувавши губи. Ранок вона починає із зарядки, і немає більш оптимістичної і ліберальної людини у нашій депресивній родині. Коли молодші вдягають такі екстравагантні вбрання, що на них звертають увагу на вулиці, а родичі невдоволено пхекають, вона лише знизує плечима і посміхається: «Вони ж молоді, це добре, що вони радіють життю».
У той вечір, як я прибігла до неї о третій ночі, після невдалої зустрічі Нового року, вона, уважно подивившись десь повз мене, сказала: «Ти маєш перш за все думати про себе. Як тобі краще». Я тоді не зрозуміла, подумала, чому це тьотя заговорила так егоїстично. А пізніше історія розвивалася в такий спосіб, що я багато разів згадувала цю фразу.
Тьотя Маринка була одружена із чоловіком, на 20 років за неї старшим.