ТОП просматриваемых книг сайта:
Кривава осінь у місті Лева. Олександр Шевченко
Читать онлайн.Название Кривава осінь у місті Лева
Год выпуска 2008
isbn 978-966-03-4265-1
Автор произведения Олександр Шевченко
Издательство Фолио
– Погулянка-стрит, пліз.
– Ось не видрючувався б ти, Сокіл, – порадив йому густий бас дядька Міська, уже двадцять років, як його близького – через дві хати – сусіда. – Буде тобі стрит, буде й сквер. І то зі знижкою. Як ся маєш, синку?
Олег засміявся і, перекинувши валізу через голову на заднє сидіння, міцно обійняв старого.
– Ви тут яким дивом? Завжди ж у центрі стояли…
– Ну то й з центру людям часом до потягів треба, чи нє? – дядько Місько почухав потилицю крізь свого незмінного шкіряного картуза. – Ну, готовий до правдивої галицької їзди? Мамця, певно, жде… потішимо!
Потраскане авто зірвалося з місця так хутко, ніби мало в баку реактивне пальне, і, підстрибуючи, помчало вузькими львівськими вулицями. Погулянка, де родина Соколів мала двоповерховий приватний будинок, була однією з околиць Львова – зеленою, лісистою і достатньо тихою для усамітнення. Олег шалено скучив за нею, за маминою кавою, за черешнею, чиє гілля завжди зазирало у вікно його кімнати, і саме зібрався помріяти про все це і ще про сотню приємних речей, однак водій не дрімав. Сокіл вже й підзабув, який балакучий дядько Місько.
– Ну то як тобі велося на чужині, синку?
– Та нічого собі, – ухильно відповів Олег, щиро сподіваючись, що горда за нього ненька не встигла розбазікати на всю Погулянку про останню синову пригоду. Сусіди завжди підсміювалися над ним через його хобі – щоправда, незлобливо, та мало приємного, коли над тобою потішаються, хоч би й добром. Дядько помовчав, і Сокіл уже почав подумки вітати себе з тим, що минулося, коли почув знайоме скептичне плямкання. Його він не забув. Це був дуже, дуже поганий знак. Місько йому не повірив.
– Нічого, кажеш? А ось матуся твоя повідала, жи ти й там трупа знайшов, га?
– Так, і трупа, і вбивцю, – холодно зронив Олег.
– Ну то люкс! Тільки… що є доброго в тих кримінальниках, аж ти на них хворий?
Сокіл заскрипів зубами, гарячково міркуючи, що би такого відказати, аби й дядька не образити, і цей допит припинити. На його щастя, попереду замаячили оранжеві жилети дорожніх робітників разом зі знаком «Об'їзд», і Місько, ураз забувши про далеку Англію, заходився крити матом місцеву владу, одночасно хвацько викручуючи кермо для повороту.
Незважаючи на ремонт дороги, втішена мамця побачила своє дорогоцінне чадо на двадцять хвилин раніше, ніж обіцяли їй закони фізики, що стосувалися швидкості руху. Лише тільки зойкнули гальма біля хвіртки, а пані Катерина Сокіл уже вискочила з дверей будинку, по-спринтерськи подолала тридцятиметрову бетонну доріжку і зі щасливим лементом «Дитинко моя!» вчепилася в сина, як потопельник у рятівний круг. Дядько Місько, навідріз відмовившись від