ТОП просматриваемых книг сайта:
Двоє. Петро Немировський
Читать онлайн.Название Двоє
Год выпуска 0
isbn 9785005966629
Автор произведения Петро Немировський
Издательство Издательские решения
Петро Немировський
ДВОЄ
Оповідання
Переклад Ірина Гаркуша
1
Не дивлячись на вранішній час, сонце вже пригрівало. Яків Петрович і Лідія Адамівна йшли до станції метро. Яків Петрович, любитель швидко ходити, змушений був підлаштовуватись під дружину і сповільнював кроки – у Лідії Адамівни хворі ноги. В руках його – лопата і сумка, Лідія Адамівна теж несла сумку.
– Гарна погода сьогодні, слава Богу, нема дощу, – промовила
вона і, тяжко зітхнувши, додала: – Шкода, що нема з нами дітей. Треба буде їм обов’язково написати, що ми сьогодні були на кладовищі.
– Напишемо, – пробурмотів він.
– Досить сердитись. Вони ні в чому не винні.
Яків Петрович і Лідія Адамівна залишилися самі – діти жили від них далеко.
Спочатку до Америки з чоловіком і донькою поїхала їхня донька Свєта. Дзвонила, писала батькам листи, підбадьорювала, запевняла, що скоро забере їх до себе. Батьки спершу сподівались, але через різні причини від’їзд відкладався. Спочатку виникла якась плутанина у Вашингтонському імміграційному центрі; потім раптом з’ясувалося, що не вистачає деяких важливих довідок, а оформлювати ці папери у дочки поки що немає часу, потім ще щось. Поступово батьки змирилися з думкою, що найближчим часом до Америки не потраплять. Здогадувались, що Свєта вже й сама не дуже хоче, щоби вони приїхали. Листувались, дзвонили одне одному, але розмови про від’їзд заводили все рідше. Дочка іноді надсилала долари і посилки з речами, а онучка – намальовані нею малюнки: ліс, море, птах, і в підписах до малюнків все частіше зустрічались англійські літери.
Потім в Нідерланди поїхав син Вадим. Він був блискучим програмістом і, підписавши контракт з нідерландською фірмою, відправився на два роки в Амстердам. Контракт подовжили, Вадим залишився ще на рік, потім ще. Раптом батьки отримали конверт, в якому лежала кольорова світлина – Вадим стояв обійнявшись з молодою дружиною. Писав, що Гретхен – чудова жінка, працює у престижній фірмі з вирощування тюльпанів. Вони планують купити свій дім і… чекають на дитину – Гретхен на четвертому місяці вагітності. Обіцяв приїхати в гості, вирішивши спочатку деякі справи. Може, приїдуть разом – Гретхен давно хотіла побувати в Києві.
Батьки відправили молодятами привітання.
В гості, тим більше з молодою дружиною, Вадим не приїхав. Проте надіслав фото новонародженого сина. Подзвонив, сказав, що щасливий і дуже заклопотаний.
Ось так і вийшло, що на схилі років Яків Петрович і Лідія Адамівна залишилися самі. Коли його забирала досада, він говорив, що хороші діти так не вчиняють: «Ми їх ростили, виховували, а вони… Егоїсти, що сказати!» Лідія Адамівна шикала на чоловіка: «Це ти егоїст, хвилюєшся лише за себе. Думаєш, їм там легко?» Ночами вона частенько плакала, особливо після телефонних розмов із дітьми. Він же, знаючи, яка рана на серці у дружини, сердився на дітей ще дужче.
Спустившись у метро, пройшли крізь турнікети. Біля ескалатора він зупинився, почекав дружину: сама вона побоюється ставати на рухливі сходинки, тому що страждає на короткозорість, а окуляри їй підібрати руки не доходять.
Конец ознакомительного фрагмента.
Текст предоставлен ООО «ЛитРес».
Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на ЛитРес.
Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.