ТОП просматриваемых книг сайта:
Шхуна «Колумб». Микола Трублаїні
Читать онлайн.Название Шхуна «Колумб»
Год выпуска 1940
isbn 978-966-03-6589-6
Автор произведения Микола Трублаїні
Жанр Детская проза
Утрьох вони повільно пішли стежкою між лопухами й лободою по краю висілка. Вони бачили, як «Колумб» вирушив з бухти. Грицько заздро дивився на шхуну, потім заявив, що коли виросте, то в нього буде ще краща шхуна, яку він назве «Альбатрос», бо так у них на маяку називався маленький каюк. Потім заспівав:
Плавав по морю маленький матрос
На вітрильнім кораблі.
Альбатрос, альбатрос, альбатрос!
Жив на світі маленький матрос —
Гострі очі, білий чуб,
Альбатрос, альбатрос, альбатрос!
– Хто тебе цієї пісні навчив? – спитала Люда.
– Сам видумав, – поважно відповів Грицько.
– А «гострі очі, білий чуб» – це ти про себе?
– Еге…
VIII. Знайда
Це трапилося літом, в рік Грицькового народження. Чорна ніч звисала над морем. Важко розбивалися об берег хвилі. Блискавки раз за разом розтинали темряву, і розкотисті вибухи грому заглушували клекіт моря.
Тієї ночі погано спали рибалки на Лебединому острові. Дехто з них, незважаючи на дощ, пішов до човнів, щоб перевірити, чи не загрожують їм хвилі. Серед ночі за ріжком, що прикривав бухту, у морі замигтів вогник. Якийсь пароплав, борючись із штормом, наближався до берега. Позапинавшись у плащі, рибалки мовчки стежили за вогниками, що мигтіли в морі. Раптом спалахнуло полум'я, зникли розгойдані вогники і запанувала темрява. До берега долетів звук вибуху.
– На міну наскочив! – скрикнув один рибалка.
– Або котел розірвало, – відповів другий.
Над морем злетіла ракета. За першою – друга, третя. Потерпілий пароплав кликав на допомогу. Незабаром знову спалахнув вогник у морі; він розгорявся все яскравіше. То горів пароплав. На березі рибалки швидко розпалили вогнище, щоб вказати потерпілим, куди пливти човнами.
Полум'я змагалося з дощем. На мерехтливому фоні вогнища вирізьблювались суворі постаті в плащах. Всі мовчали. Здавалося, кожного свердлила одна й та сама думка, а в горлі застряли одні й ті ж слова. І першим вимовив ці слова підліток Левко:
– А коли в них не вистачить човнів?
Рибалки нерішуче перезирнулися, але ніхто нічого не сказав. Свистів вітер, клекотіли розбурхані хвилі, і ніхто не наважувався запропонувати вийти такої ночі в море.
– Дядьку Стах, там же люди гинуть! – закричав Левко.
Похмурий Стах випростався. Він не зводив очей з плавучого вогнища в морі. Ні до кого не повертав голови. І тут з промовою виступив рибний інспектор. Він казав, що треба допомогти, і запевняв, що серед них немає боягузів. Він голосно умовляв, але всі стояли похмуро й непорушно. Та ось благально й наполегливо закричав Левко:
– Дядьку Стах, пливімо їм на допомогу!
Стах озирнувся